На живо? - Да, на концерта,
който мой приятел организира.
Всъщност това е мястото, където Мафую работи.
Кога? - 7 юли.
Нямате ли изпити по това време? - Ами…
Свободни сме.
На теб наистина, освен за групата, за нищо не ти дреме?
Значи началото на юли…
Два месеца, откакто Мафую е с нас… Не е ли рано?
Не е. Мисля, че си струва да пробваме.
Аз също ли? - Разбира се.
Сега си част от групата.
Концертът е нещо различно от студиото и може да се попилееш от кеф.
Страхотно е да свириш пред тълпата.
А това значи…
Повече репетирай, че свиренето ти на китара
не е за слушане изобщо.
Аха.
А кое парче ще свирим?
Ами… Всичките ни парчета са инструментални.
Инструментални? - Песни без думи.
Хубаво ще е да напишем нещо, което Мафую ще може да изпее.
Песен…
Какво има? - А… то, това…
Ти изостави всичко, което засягаше единствено мен.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя:
ДАРБА Епизод 5 - "Причината"
Само белези останаха в сърцето ми.
Но животът продължава и върви по своя път.
Принудата не е направила никого щастлив.
Всичко си е добре и така.
Дъжд, слънце, облаци.
През всички сезони, през цялата година
не виждам желание за живот.
Ще ровя дълбоко и ще се избавя от всички свои спомени.
А гласът, който не достига до мен, опитвам се да привлека към себе си.
Толкова дълбоко ровя в себе си. Виждаш ли каква болка търпя?
Остави назад всичко, което засягаше само мен.
Значи пише песен…
Уенояма наистина се въодушеви.
Изглежда това прави у дома.
Охо, каква рядкост.
Май за първи път Уенояма е обсебен така?
Вярно е. - Нали!
Пеенето на Мафую изключително докосва.
Явно го е уцелил в душата.
Пари!
Какво? - Огънят от запалката.
Мисля, че ми опърли косата.
Че какво очакваш, тази коса толкова много порасна…
Ами това е защото…
Трябва да се оберат крайчетата.
По дяволите!
Какво се е случило?
Прощавай… Може ли да преспя при теб?
Моля?
Боже.
Ами не пий, щом си с мотора.
Съвсем изключих.
Дай ми секунда. - Разбира се.
Влизай! - Прощавай за нахлуването.
Трябва да си по-внимателен.
Косата ми никога не е била толкова дълга, не помислих…
Че какво очакваш, тази коса толкова много порасна…
Ами всъщност…
Просто не мога да намеря време, за да ме пострижат.
Харуки, мога ли да ползвам зарядното?
Разбира се, вземи го.
Дай да ти вържа косата на опашка.
Какво?
И това ли можеш да правиш?
Доста съм добър в това.
Чуй се само, г-н Самохвалко!
С кеф бих ти забил един в милата физиономия.
Глупчо. Просто съм всестранно надарен.
Ей, хайде, де! Успокойте се, хора!
Не ме заблуждавай! Вие преспахте, нали?
Изрод! Чукахте се, нали?! - Гадост…
Този висок мъж е страшен.
Погледите ни се срещнаха и тръпки побиха тялото ми…
Беше преди две години и оттогава пускам косата си.
Това е нещо като ритуал, откакто се влюбих в Акихико…
Когато някога се срещнахме, Акихико бе по-враждебен, отколкото сега.
Като че ли беше десет пъти по-недостъпен.
Носеше със себе си калъф за цигулка
и всеки път, като го видех, си мислех, че учи музика.
Що се касае до мен…
Прощавай.
Предложиха ми да ида в друга банда.
Какво? - Съжалявам.
Какво?!
Напусна вокалистката на бандата,
а после групата от само себе си се разпадна…
Но някъде по това време мярнах вундеркинда Уенояма Рицука.
Младият Уенояма беше уверен китарист и свястно момче,
но често се караше с другите в групата.
Каква загуба…
Ако беше в моята група, щях да му дам повече свобода.
Ако имах барабанист, щях привлека и Уенояма в бандата.
Но сам не мога да го убедя..
Мамка му, колко е готин, обаче…
По някое време се отказах от идеята…
Но веднъж, пълен с решимост да привлека Уенояма,
и докато яко проклинах предишния вокалист…
Стигнат ли листовете до задните банки, останалото предайте напред.
Ама… ама… Това е той!!
Профилът му е толкова готин!
Боже, не мога да престана да го гледам… Чакай…
Чакай. Това барабан ли е?
Той е барабанист?
Не може да бъде… Добре, да! На ударни ли свири?
Ей. Дръж учебния план.
Слушай…
На ударни ли свириш?
За първи път в живота си се взирах
по този начин в лицето на друг мъж.
Светлината, отразена в очите му, ги правеше още по-ярки
и изглеждаха почти зелени.
Тази зима преодоляхме всички препятствия
и запознах Акихико и Уенояма.
В началото на годината формирахме
предшественика на сегашната група.
Това приличаше на чудо.
А точно сега този мъж…
по някаква причина спи на дивана ми?!
Май му е тясно на моето малко диванче. Колко е горещ…
И ще умра от свръхдоза сладост, като го гледам как премлясква насън.
Как искам да го снимам…
Колко е часът?
А? 4:42…
Тръгваш ли?
Защо не почакаш да съмне?
Не, тръгвам. Само ще мина през тоалетната.
Добре.
Прощавай, че така ти се натресох.
Бъди внимателен.
Сега ли се връщаш?
Събудих ли те?
Добре дошъл, Аки.
Уенояма!
У-е-но-я-ма!
Пак умря този.
А каза, че днес ще дойде да играе баскет…
Ето го Сато.
Уенояма изключи пак.
Да го будя ли?
Не.
Свободен ли си? Да поиграем баскетбол?
Може ли? - Разбира се, не ни стигат хора.
Но ако не искаш, недей.
Искам. - Отлично! Да вървим.
По дяволите. Заспал съм.
Интересно, Мафую си е тръгнал…
Напред, Сато!
Това е супер! - Сато! Да!
Можел да се усмихва?!
Ей…
Хайде да добавим вокал в песните ни.
Можем да променим някои от песните,
така че Мафую да се впише.
Винаги сме били инструментална група.
И звученето ни е разпознаваемо като трио.
Можем да добавим текст и към другите ни песни, но…
Но това е първото участие на четиримата.
И песните не стигат за запълване на времето, но май така е по-добре.
Абе вие изобщо слушате ли ме?
Готово е! - Да!!
Ясно… Нищичко не чухте, нали?
Благодаря…
Е, как върви песента, Уе?
А, скоро ще е готова.
Нямам търпение да чуя.
Ще ми хвърлиш ли после файла? - Аха.
Ето Мафую. Задължително хапни.
Добре. - А ти пий по-малко.
По дяволите! Пак съм с мотора. Приюти ме.
Пак ли? - Извинете, месото!
А ти плюскай по-малко.
Е, до скоро.
Въдете внимателни.
А в края на краищата се напи ти.
Искам да спя…
Акихико, можеш да си постелеш футона, където искаш.
Нее. Много разправия е.
Тогава спи на пода.
Какво?
А…
Акихико?
Прекалено близко беше!!
След това нещата тръгнаха съвсем плавно.
А когато нещата вървят така, всичко останало е наред.
Сато Отивам за ефект педала днес Можеш ли да го намериш сам? Аха. Добре. Внимавай. Да. Купих го. Как върви с песента?
Радвам се, че си купил педала. Как върви с песента? Почти приключих.
Тази песен…
Много ми харесва.
Ох, звънецът…
Имам час по химия.
Ще вървя.
Трябва да побързаш. - Да.
Благодаря ти.
Не помня кога за последен път съм бил толкова обсебен от нещо.
Разделете се по двойки
и нарисувайте партньора си за даденото време.
Не ща. - Е, ама това…
Ей, хайде заедно.
Уенояма.
Хайде да сме двамата.
Може ли? - А… Давай.
Отлично, тогава ще седна тук.
Ти…
Интересно ми е… Дали Сато те обича, Уенояма?
Чакай… какво?
Мисля… Мисля, че не ме мрази, да.
Просто ми се струва…
В прогимназията Сато се е срещал с момче.
Моля?
И друго, това момче…
миналата година внезапно е свършил със себе си.
Носи се слух, че Сато,
е основната причина за самоубийството.
Ей, Уенояма…
Мисля, че може да е опасно да се свързваш със Сато.
Светът, който толкова бясно се въртеше около мен, в този миг…
просто спря.
№5: Причината
Самотата е оръжие, способно да ранява хората.
А аз не забелязвах това.
Любовта е болест.
От нея в гърдите боли. А лекарство никакво няма.
Този ден е толкова чудесен, но нещо някак не достига.
Изглежда някак пуст и празен.
Ти си толкова загадъчен.
Твоето съществуване ме прави
ту силен и непобедим, ту много слаб.
Кой ще ми каже кое е това, което ни прави добри "човеци"?
Аз не знам, не знам…
Непрестанно скитам в търсене на отговор.
Благодарим ви, че гледахте с нас! www.easternspirit.org
СЛЕДВА: № 6: Психо
Превод и редакция: naia
Eastern Spirit ® 2021